Richard Skolek

Vzdechy a povzdechy

TY

Kytka

Příbor

Zrcadlo

Politika

Pivo

Čtyř(t)akt – VYTO

Dům

Internet

Tělo

Elektřina

Fotbal

Náramkové hodinky

Cedník

Klíč

Boty

Fotografie

Čtyř(t)akt – UŽE

Káva

Lampička

Svíce

Spíž

Oheň

Auto

Elektřina II

Vajíčka

Kniha

Televize

Čtyř(t)akt - N

Zoologická zahrada

Budík

Lednička

Přesýpací hodiny

Vlak

Žmoulátko

Víno

Čtyř(t)akt - Á

Slovo o autorovi

Proč dávat knihy zadarmo?

Je to vlastně takový experiment – poslat něco do světa a čekat, co se vrátí zpět. Hodit do vody kámen a pozorovat, jak velké se na hladině udělají vlny. Právě teď je na to ta pravá chvíle – potřebná technologie už na světě je, a dost možná jsme už dost daleko i my sami.

Pátral jsem, zda to u nás někdo dělá. Někteří jen nechápavě kroutili hlavou, jiní se té myšlence vysmáli; dalším se to ale líbilo. Zatím to zkoušeli jen zkrachovalí autoři jedné básnické sbírky, kterou nikdo nechtěl vydat – žádnou knihu, která by se alespoň trochu prodávala, by přece nikdo zadarmo nedal. Někdo musí být první. A když to vyzkouší malá ryba jako já, inspiruje to možná nějakou větší rybu.

A tak to zkouším. První tři knihy, které mi vyšly, si teď můžete stáhnout a přečíst zadarmo. Můžete je doporučit dál, komukoliv je poslat, kdekoliv je sdílet. Nabízím sbírku fejetonů, které se prodalo přes tisíc výtisků, sbírku epigramů – ta se zastavila někde kolem tří set kusů – i sbírku básní, kterou dodnes nečetlo víc než deset lidí.

Napjatě čekám, jak to dopadne. Ať se vám knížky líbí!

Věnováno bohyni malých zázraků.

Rád bych poděkoval Katce Šlajcherové, Dominice Jančíkové, Kubovi Jedounkovi a Martinovi Tomanovi, a dál také Veronice Svobodové, Hance Sukopové, Janě Hrdličkové, Zuzce Vávrové, Lence Hadarové a Editě Vrbové, za jejich cenné postřehy a připomínky.

TY

raduješ se

jako bys nikdy nepoznala smutek

nadchneš se

jako by ses nikdy nespálila

sdílíš

jako by tě nikdy nikdo nezranil

nasloucháš

jako by mé sny byly i tvými

rozdáváš

jako by ti všichni odpláceli stejně

přijímáš

jako by mezi lidmi nebyly rozdíly

hladíš

jako bych tě nikdy nezklamal

líbáš

jako by měl zítra skončit svět

miluješ se

jako by neexistovalo nic kromě nás

Kytka

zalij mě

říkala

dotek rtů

živá voda

holka jako lusk

zalívat často!

přihnoj mě

říkala

propletení těl

živá voda

osikový třas a slastné bezčasí

nešetřit hnojivem!

přesaď mě

říkala

její kartáček ležel na umyvadle jako vlajka dobyvatele

a koupelna byla územím zabraným ve prospěch zeleně

vytrhnout i s kořeny!

už s tebou nikdy nechci být v jednom květináči

říkala

ale to říkají všechny

když je člověk přestane zalívat

Příbor

siesta v odkapávači

poobědové kóma

vidlička se svůdně leskne

konečně se osmělím

vábím ji na svou kulatost

(tak už to lžičky dělají)

a ona povídá

to seš teda frajer

navrhuji procházku po lince

a popíchnout tu trubku houbičku

vidlička jde

ale musíme si dávat pozor

aby nás neviděl nůž

on je prý trochu cvok

a žárlivec

mohl by mě říznout

tupec je to, povídám jí

neukrojil by ani tavený sýr

umí jen mazat

je jenom na to jedno

to někdy stačí

říká ona

na to ostatní mám tebe

a to se ještě držím

hroty mám přece čtyři

no co se divíte

taková vidlička

ta píchne každého

kdo jde kolem

Zrcadlo

stále to samé zrcadlo

každý den

celý život

prach, šmouhy a šeď

trilobiti touhy

lávová pole vášně

spáleniště snů

chtěl bys znovu rozplétat nitky mystiky

prožívat, ne přežívat

hvězdy místo lamp

hřebce místo houpacích koňů

a Clinta Eastwooda místo Antonie Nedošinské

máš strach z citové obrny

hledíš zrcadlu jen na rám

na hranice, za které už nepůjdeš

na stezky, jež zůstanou nevyšlapány

na dveře, jimž zrezly panty

v poškrábaném zrcadle se ještě vidíš

rozbité znamená sedm let smůly

a ukazuje tě

jen jako karikaturu

Politika

dlouho jsme tu měli

vládu jedné strany

vždycky bylo po tvém

a já jsem mohl souhlasit

nebo mlčet

pak jsme zkoušeli vztah s lidskou tváří

cenzura po mně tolik nešla

mohl jsem občas říct

svůj názor

potom přišla normalizace

tanky tvého ega mě obklíčily

a kde jsem si pustil pusu na špacír

tam se střílelo

a najednou tu byla revoluce

samet se nám zadrhl v krku

mlčeli jsme

spolu i proti sobě

přestali jsme chodit v červené

a oblékli všechny barvy duhy

ale naše budoucnost

ta je pořád stejně černá

nikdy se na ničem nedohodneme

nikdo nechce ustoupit

a za každý schválený zákon je třeba tvrdě zaplatit

nimráš se v paragrafech

mateš mě novelami

a stavíš na přeběhlících

opoziční smlouva zní jednoduše

když donesu kytku

nebude tě bolet hlava

a když si všimnu nového účesu

nebude k večeři salát

ať dělám, co dělám

pořád jednám protiústavně

tak to tady asi rozpustíme

třeba nám pomůže

úřednická vláda partnerské poradny

vidíš

taky říkají

že mi nenecháváš dost prostoru

ale ty ne

ty si prostě nedáš říct

a pořád meleš tu svou

promiň

já už takhle dál nemůžu

příště kandidovat nebudu

rozpouštím stranu

neber si to osobně

máš sympatický volební program

a pěkně vyvedené logo

jenže ta tvá politika

je na mě prostě moc vysoká

Pivo

proč nepiju pivo?

protože ty nečteš Shakespeara

a nevíš

kolik l je ve slově „violoncello“

Čtyř(t)akt – VYTO

jako výzva k souboji

nebo k tanci

jako evoluce

jako boj na barikádách

jako křídla vážek

jako mladá láva

jako břity sněhových vloček

jako rybí rozhovory

jako výstava pro slepé

jako znovuzrození hada

jako Janovanova cesta

takový je první (t)akt

Dům

ženy prý mužům závidí

aspoň se to tvrdilo dřív

a teď se zase říká

že muži závidí ženám

žena a muž

to jsou dvoupatrové domy

s jedním drobným rozdílem

u muže je obydlené přízemí

a hořejšek zeje prázdnotou

a u žen je tomu přesně naopak

S. F. tvrdil

že ženy závidí plné přízemí

a feministky zase říkají

že muži závidí kypré patro

ženy si často stěžují

že když vynáší odpadky

tvoří se u jejich popelnic dlouhá fronta

a samotný akt vysypání koše

je o dost složitější

dál už ovšem muži prohrávají na celé čáře

když chce dům stát vedle jiného domu

muž může jenom zajiskřit anténou a vyslat vlny

případně ukázat

jak drahou má omítku

kdežto žena může bez uzardění pootevřít okna v patře

ba někdy jsou ta okna úplně dokořán

horní pokoj muže je naproti tomu možno vidět leckde a leckdy

to nikoho nezajímá

a když před cizími otevře okna v přízemí

říká se mu vznešeně exhibicionista

nebo lidově úchyl

a když k sobě domky stojí úplně nejblíž

zase jsme na tom hůř

na našem domu je jednoduše poznat

jak se cítí

v přízemí se buď svítí

nebo je tam tma

a to je hrozně nefér

proto se vymyslely modré žárovky

tak to vypadá

že muži to asi mají horší

a chudák S. F. si to nechtěl připustit

nebo to neviděl

nebo jsme se někde spletli

Internet

chtěl bych být čepicí

a nasávat vůni tvých vlasů

chtěl bych být šálou

a něžně tě škrtit

chtěl bych být rukavicemi

a navěky se s tebou držet za ruce

jojo

tak tímhle vším bych chtěl být

ale dost blábolení

teď vážně

když si představím

jak se koupeš

a jak se mydlíš

chtěl bych být tím mýdlem

dobře

to je asi trochu nechutný

tak znovu

když si představím

jak jíš

chtěl bych být tím jídlem

ajajaj

takhle do hloubky tě asi poznat nechci

tak ještě jednou

když si představím

jak…

když vidím

že mě vůbec neposloucháš

chtěl bych se stát klávesnicí

do které pořád datluješ

abychom byli aspoň trochu spolu

já to chápu

oni jsou daleko

takže si spolu musíte popovídat

kdežto já jsem tady

a tak můžu počkat

pojď si povídat

sdílet

pojď se milovat

líbí se mi

pojď se mnou jenom tak být

přidat komentář

jestli se někdy vyléčíš

tak se ozvi

Tělo

než k tomu došlo

ptal jsem se sám sebe

zbytečně

protože odpověď jsem znal

bylo to jako oblečení

kterým se člověk zahalí

aby ho ostatní vnímali jinak

ale to důležité stejně neschová

když k tomu došlo

něco mi říkalo

že to je špatně

uvědomoval jsem si to tak jasně

jako ji

ale nechtěl jsem to slyšet

kdykoliv jsme spolu potom byli

nemohl jsem se ti podívat do očí

vina se přetavila ve snahu

možná to náš vztah na chvíli zlepšilo

ale zaselo to do něj rakovinu

která ho nakonec rozežrala

snažil jsem se zapomenout

ale jak?

nešlo to

ublížil jsem ti

tys o tom nevěděla

ale já ano

co je a co není nevěra?

to přece víme

jen si to někdy

nechceme přiznat

Elektřina

první rande

polibek

společná noc

stejnosměrný proud

elektrotechnická idyla

první neshody

rozčarování

hádka

někdo dostane elektrický šok

některé dráty je třeba izolovat

stejnosměrný proud občas přece jenom změní směr

první nuda

náznaky stereotypu

zpohodlnění

střídavého proudu přibývá

kulový blesk přichází nečekaně

ale většinou se ho podaří uzemnit

napětí stoupá

frekvence klesá

už to možná ani nestojí za to

ale je těžké se rozpojit

a když už se obvod přeruší

to je teprve bouřka

předtím jsi tekla od kladného pólu k zápornému

ale jsi schopná obrátit jediným stiskem tlačítka

vědělas to od začátku

že to takhle dopadne

dávalas mi proud

jenom ze soucitu

a kdovíco ještě

kamarád tomu říká „obrana ega“

já tomu říkám pojistka

která má zabránit

zbytečným návratům

Fotbal

soupeř vykopává

hraju sám proti jedenácti

a ty jsi jejich branka

síť už máš jako řešeto

ale stejně bych taky rád dal gól

jsou pořád v ofsajdu

ale je jich moc

nepustí mě k tobě

během poločasu se ti tisknu k tyčce

na chvilku, než se vrátí ze šatny

odháníš mě

aby nás náhodou neviděl sudí

ve druhé polovině ze sebe vydávám všechno

je to k ničemu

dávají hattrick

a obíhají tě

dělají letadýlko

primitivové

a já se na to musím dívat

dělá ti to dobře?

stmívá se

zápas končí

celou dobu to byli oni, říkáš

a ani se nerozloučíš

o čtyři roky později máme odvetu

tvé mužstvo bylo rozpuštěno

jsem na hřišti sám

a dávám jeden gól za druhým

odcházím s tebou domů

kde si uvědomím

že to takhle nejde

nechci být náhradník

záložník z C týmu

ze čtvrté ligy

faulovalas mě

dostaneš červenou kartu

Náramkové hodinky

řeči milenců jsou jako hodinky

občas jsou důležité

občas přímo k nezaplacení

ale většinu času jsou na ozdobu

na uklidnění

ze zvyku

tikají pořád stejně

monotónně

občas se ručičky zaseknou o sebe

to je pak ticho

někdy to člověk zvládne opravit sám

někdy se musí za hodinářem

a někdy už to opravit nejde

stává se

že hodinky přestanou jít jenom tak

samy od sebe

možná už baterce došly síly

možná nikdy nejiskřila tolik

jak se na začátku zdálo

v takových případech jsou jenom dvě možnosti

buď se člověk spokojí s tichem

nebo si koupí

nové hodinky

Cedník

cedník je užitečná věc

která je často potřeba

když jím něco propadne

můžou se stát jenom dvě věci

buď ten čaj dostane novou

nečekanou

zvláštní chuť

která ale není nepříjemná

nebo pekelně zhořkne

a vypít ho do dna

dá člověku pořádně zabrat

ale pamatuj si

že co sis uvařil

to by sis měl taky vypít

takže i když ti čaj zhořkne

opovaž se ho vylít

a když dojde na věc

použij cedník

Klíč

víc si věř

jenže jak?

odkud?

zámky jenom tak sedí

čekají a odmítají

ale z pramene zájmu

vyvěrá sebedůvěra

klíče jsou odmítané

otupí se a zalomí

chtěly by být žádané

chtěné

touží být clé fatale

nemuset být v trapné situaci

kdy klíč nesedí

a zámek se ani nehne

být klíčem má ovšem i své výhody

kdo má úspěšnost paklíče

ten je Don Juan

kdo se však nechá hned odemknout

ten je lehká holka a hnedledajka

Boty

internetová seznamka je jako obchod s botami

všechny jsou pěkné a s kožešinkou

ale většina tlačí

třeba lakýrky nebo polobotky

musí se sice často čistit

ale když s nimi jde člověk do společnosti

dělají parádu

nebo takové pohorky nebo holínky

elegantní moc nejsou

ovšem něco vydrží

a pak jsou botky ideálky

ty mají oboje

ale v obchodě bývají málokdy

protože jsou

hned vyprodané

Fotografie

bez dotyků

bez něžností

a když, tak jenom šeptaných

taková je fotografie

nehybný a křečovitě strnulý moment

kdy jsme snad byli

a dál samospádem a setrvačností

nepohybujeme se vpřed

představujeme si

že se jeden druhého dotýkáme

jsme ještě vůbec?

já a ty = my?

barvy na fotografii blednou

skutečnost plyne kolem nás

jsi daleko

jsi odlesk ve vodě

jsi fata morgána

jsi dávná legenda

jsi vůbec?

a pak

je konec

fotografie se kroutí a mizí

já ji pokládám na oltář bohů

a tajím dech jako Pygmalion

obživni, krásná Galateo

začni znovu bít

srdce z kamene

Čtyř(t)akt – UŽE

jako stromy bez kůry

jako první hvězda

jak potvrzení touhy

jako nikdy nevyřčené pocity

jak vyvěrání

jak čerstvě posekaná tráva

jako kalení ocele

jak tektonické desky

jako divá šelma

jako pantomima

jako indiánský běh

takový je druhý (t)akt

Káva

nechutnalas mi

ale zvykl jsem si na tebe

na tvou hořkost

na tvou horkost

a pak jsem přestal chutnat

já tobě

ale ty nemůžeš odejít

jsem na tobě závislý

potřebuju tě

žiju jenom pro chvíle

kdy tě uvidím

už nikdy tě nebudu mít

a vím to

nechci na to myslet

srkám tě po doušcích

čekám, kdy se ozveš

bolí to

hřeje to

zmiz

zůstaň

jsem na tobě závislý

potřebuju tě

prý budeme kamarádi

svlékám tě pohledem

nic jiného nenabízíš

srkám tě po doušcích

víc už nikdy nedostanu

jsem feťák

čekám na další dávku

pomalu umírám

prodej mi víc

dám ti cokoliv

dám ti všechno

ale ty nic nechceš

aspoň ne ode mě

Lampička

když je lampička dobře udělaná

chvilku vydrží

pěkně svítí

tak může mít klidně i žárovku úsporku

a na počtu wattů vůbec nezáleží

ale pochop

že když lampička nesvítí vůbec

člověk ji ve tmě snadno přehlédne

a ještě jedna věc

dnešní lampičky si často přebarvují žárovky

fuj

taková lampička není nikdy

(nikdy!)

hezčí než bez barvy

a nezapomeň

že když se usmíváš

svítíš, i kdyby jinak byla tma

Svíce

od narození plaveme všichni ve svíci života

namočení ve vosku

který příjemně hřeje

ale může i popálit

přes okraj svíce se může jenom ve dvou

a ženy se do hlubin většinou v(y)dávají dřív než muži

na dno

kterému se tolik lidí směje

a přece o něj většina z nás pořád usiluje

a když už tam člověk jednou je

musí dávat pozor

aby se neutopil

to dno je totiž přístřešek

do kterého při každé bouři trochu nateče

tak je mi vám zrovna čtyřiadvacet

a koukám jako blázen

jak to kolem všechno skáče

Spíž

k půlnoci mívám vždycky takový zvláštní pocit

říkejme tomu třeba

tenze v podbřišku

je to v podstatě druh hladu

nebo žízně

možná trochu od obojího

když to na mě přijde

jdu vařit ovesnou kaši

ale když si člověk vaří sám

vždycky to chutná stejně

což o to, fantazii se meze nekladou

ale ty suroviny jsou pořád jedny a tytéž

a ještě k tomu musím vařit nenápadně

je to totiž tabu

no a já si takhle občas vařím

a pak přijdeš ty

a do kaše mi přimícháš pořádnou porci čokolády

to je žrádlo

říkám já

to je panečku jiná káva

takhle bych si chtěl jíst každý den

jenže ty na to

asi pro sebe nejsme ti praví

a já už vím

jak se cítí holka

které po první čokoládě její kuchtík

ani nevrátí vařečku

no nic

tak zase zpátky ke kaši

která je teď jaksi bez chuti

a čekat na čokoládu

Oheň

nejprve se překřikujeme

chceme si toho tolik říct

chceme sdílet

v nitru nám žhne oheň

nakonec spolu romanticky mlčíme

a marně hledáme slova

v popelu vyhaslého ohniště zájmu

nejprve zapomeneme na minulost

žijeme přítomností

a plánujeme budoucnost

nakonec vzpomínáme na minulost

vyčerpaně se vlečeme přítomností

a děsíme se budoucnosti

všechno jednou shoří

nebo to zhasí

voda života

popel se smývá špatně

a těžké popáleniny

se nikdy nezahojí

kolik sežehlých srdcí

bere člověku

právo na další vzplanutí?

Auto

zkoušeli jsme to docela dlouho

asi zbytečně

bylo to jak porouchaný auto

který zhasne na každý křižovatce

nejprve jsme se zasekli u těch tvých háčků

to asi vymyslel nějakej génius

dodnes nechápu

proč tam není třeba suchej zip

pak jsme strčili kriminálníka za mříže

říkají, že se to dá udělat i elegantně

no asi jo

ale nám to teda nikdy nešlo

pak nám to chvilku jede

a pěkně

řadíme na vyšší rychlostní stupně

řežeme zatáčky

zezadu je to prý lepší

protože mě nevidíš

a pak se to nějak zadrhne

došel benzín

a pumpa v nedohlednu

poprvé jsme si říkali

asi nervozita

a pak znovu

a znovu

a znovu

a za půl roku jsme zjistili

že toho benzínu je málo jenom tehdy

když jedeme spolu

tak jsme si pořídili

každej svoje auto

Elektřina II

tvůj jazyk

byl jako elektrický úhoř

a někdy

to s tebou bylo opravdu na baterky

v noci hřálas jako přímotop

ale ta spotřeba

a když jsi potkala Karla

výpadek proudu

to všechno bylo

a teď jsem sám

Bože

proč konečně nevymyslíš dynamo?

Vajíčka

maminka mi vždycky říkala

že když při vaření používám vajíčka

že k nim musím přičichnout

jestli náhodou nejsou zkažená

ale všechna vajíčka mi vždycky voněla stejně

tak jsem nevěděl

jestli náhodou některé z nich není zkažené

a říkal jsem si

jestli bych poznal

kdyby nějaké zkažené bylo

ale od té doby

co sis na druhém rande sama sundala podprsenku

mám jasno

Kniha

když čte člověk knihu od konce

ví, jak to celé skončí

a ten prostředek

ten už ho vlastně ani moc nezajímá

na druhou stranu

jsou knihy

které ani za důkladnější čtení nestojí

stačí je jenom zběžně omrknout

na stojáka v knihkupectví u regálu

knihy jsou zkrátka různé

máme historické romány

které se špatně čtou

a málokdo u nich vydrží

máme encyklopedie

do kterých se díváme jenom občas

a které se souvisleji číst stejně nedají

máme horory a detektivky

ze kterých člověk hrůzou šediví

na to holt musíš mít povahu

lidé, kteří čtou stejnou knihu posté

se někdy nudí

protože ji znají nazpaměť

a tak si občas rádi přečtou i něco jiného

někdy jim to připomene

že ta jejich domácí kniha

je vlastně prvotřídní kvalita

i když už má obálku trochu ošoupanou

a jindy zase zjistí

že jiný žánr by je třeba bavil víc

každopádně

jestli už máš tu správnou

hýčkej ji

protože každá knížka časem vybledne a stane se nečitelnou

ať tady dole

nebo tam nahoře

v poslední knihovně

Televize

víš, děvče

na světě jsou jenom dva druhy televizí

jedna je taková

že jede hned

všechny kanály už jsou naladěný

anténu nepotřebuješ

ale to její vysílání

je takový veřejnoprávní a lidový

a pak jsem já

jasně

nejdřív běháš s anténou jako blázen

a pak ještě ladíš jednotlivý programy

ale když vydržíš

tak to

co potom uvidíš

prostě bude

stát

za to

fakt

(teda doufám)

Čtyř(t)akt - N

jako zničené kormidlo

jak zemětřesení

jako mléčná dráha

jak mýdlo pomalu stékající po pokožce

jak překročení hranic

jak rozostření, pohlcení

jak Platónova jeskyně

jak životy kočky

jak první atom duše

takový je třetí (t)akt

Zoologická zahrada

když přijde léto

a přinese si tílka a krátké sukýnky

připadám si

jako bych se procházel zoologickou zahradou

ve výbězích se prohánějí zvířátka

a všechna jsou chlupatá

a mají sametově hebkou srst

člověk to všechno vidí

ale žádné z nich si nesmí pohladit

jsou na dosah ruky

tak blízko

a přece tak daleko

a tak smutně chodím

a závidím ošetřovatelům

uklidňuje mě však vědomí

že většina zvířátek

své ošetřovatele

pravidelně mění

Budík

když začneš mluvit o děťátku

vždycky si představím

jaké to bude

a připadám si jako budík

dotýkáš se mě

jen když musíš

a raději se mazlíš s polštářem

(dej si na mě pozor, frajere jeden péřová!)

já jsem ten třetí

ten nezvaný host

kterého je třeba přetrpět

kdykoliv na tebe promluvím

něco vztekle odsekneš

zásadně se na mě mračíš

a čas, co ukazuju, ti nikdy není po chuti

umím svítit v noci

a krásně

sama jsi to dřív říkávala

ale tyhle věci tě už dávno nezajímají

a já jsem přitom pořád ve stresu

zazvoním správně?

zvládnu to?

nedojdou mi baterky?

lásko

slib mi

slib mi prosím hned teď

že až budeme tři

nedopadnu jako budík

Lednička

se ženou je to jako s ledničkou

když je prázdná

muž má hlad

a je nespokojený

když je nacpaná k prasknutí

něco se určitě nestihne sníst

něco se určitě zkazí

muž přejedeně funí

a má strach

nejlepší je

když je lednička pěkně plná

ale nechá si jednu přihrádku volnou

jediné štěstí mužů je to

že prázdnou ledničku

obvykle prozradí

její pohled

Přesýpací hodiny

vztahy mezi mužem a ženou

se nápadně podobají

přesýpacím hodinám

obvykle je v jedné baňce písku výrazně víc

a v druhé chybí

a tak se jedna baňka musí krotit a mírnit

aby tu druhou nevyděsila

a je jenom logické

že čím je jedna část hodin prázdnější

tím je druhá přeplněnější

a i když se sejdou dva lidé

kteří mají písku zhruba stejně

nemusí to tak

být napořád

Vlak

některé ženy jsou jako vlaky

přijíždí se zpožděním

a odjíždí zrovna tak

nejprve se musí čekat

vlaky vykládají své předchozí cestující

aby náhodou nejely naprázdno

dost to trvá

a ještě se to na člověka svede

pak se ve vlaku chvíli jede

ale na každém pražci to zabolí

výpravčí je nesamostatný

strojvedoucí se bojí

a pasažéři se musí o všechno postarat sami

a když člověk konečně vystupuje

vlak ho prosí

aby to nedělal

protože další cestující ještě nepřišli

a vlak má strach

aby nemusel být individualita

aby nemusel být unikátní

aby nemusel být

sám sebou

Žmoulátko

jednou

bylo to uprostřed zimy

jsem na zemi našel gumovou kuličku s kožíškem

jenom se zachumlat

ovšem nebyla to ledajaká kulička

bylo to ono legendární

ŽMOULÁTKO

však víte

taková ta věc

se kterou si můžete v zimě pořádně užít

žmouláte a žmouláte

dokud vám není teplo

a když to náhodou někdy nefunguje

tak prostě žmouláte víc

žmoulal jsem a žmoulal

a žmoulal

a žmoulal

až jsem byl docela užmoulán

ale příjemně

a pak jsem si všiml

že žmoulátko je samá rýha

promáčklina

a otisk

že jeho kožíšek je trochu pomuchlaný a neupravený

protože se do něj už někdo zachumlal

a zřejmě nebyl sám

nic jsem na to neřekl

se žmoulátkem v dlani šel domů

a tam si spokojeně žmoulal

než jsem se dozvěděl

že už ho žmoulala

půlka naší fakulty

Víno

každý muž chce k sobě víno

to je odvěká pravda

někdo má raději červené

zkušené

které už ví

někdo si pochutnává na bílém

sladce nevinném

kdo si netroufá

může zkusit burčák

kdo si troufá

může zkusit výběr z hroznů

kdo má raději klid a rozvahu

ať sáhne po víně archivním

kdo chce víno s osobností

pro toho je pozdní sběr

ovšem pozor

každé víno

po sobě zanechá

kocovinu

Čtyř(t)akt - Á

jako podpis

jako refrén

jako tečka za větou

jako razítko od notáře

jako padající opona

takový je čtvrtý (t)akt

Slovo o autorovi

RICHARD SKOLEK (*1987) se narodil a žije v Brně a pracuje jako překladatel, spisovatel a lektor. Zaměřuje se především na humoristickou literaturu a knihy pro děti. Píše do novin a časopisů, spolupracuje s rozhlasem, je autorem webového stripu Ždibřich. Vede řadu kurzů tvůrčího psaní. Věnuje se také improvizačnímu divadlu.

Pokud se vám tato kniha líbila, můžete autora různými způsoby podpořit – ohodnoťte ji na některé knižní databázi (Goodreads, Databáze knih apod.), přepošlete ji známým, které by mohla zaujmout, nebo ji doporučte ostatním. Můžete si také koupit některou z autorových novějších knih, nebo jej podpořit zasláním libovolné částky na účet 35-8616250207/0100.

Tato kniha je poskytována na základě licence Creative Commons CC-BY-NC-ND 4.0.

VZDECHY A POVZDECHY

Richard Skolek

Odpovědný redaktor: Jakub Jedounek

Obálka: Dominika Jančíková

Fotografie: Ludmila Korešová

Table of Contents

TY

Kytka

Příbor

Zrcadlo

Politika

Pivo

Čtyř(t)akt – VYTO

Dům

Internet

Tělo

Elektřina

Fotbal

Náramkové hodinky

Cedník

Klíč

Boty

Fotografie

Čtyř(t)akt – UŽE

Káva

Lampička

Svíce

Spíž

Oheň

Auto

Elektřina II

Vajíčka

Kniha

Televize

Čtyř(t)akt - N

Zoologická zahrada

Budík

Lednička

Přesýpací hodiny

Vlak

Žmoulátko

Víno

Čtyř(t)akt - Á

Slovo o autorovi